Podkladový materiál pro panelovou diskusi „Stát pro umění 21. století“

Komparace kulturních systémů 15 zemí Evropské unie:

I. základní principy kulturní politiky jednotlivých zemí

II. typy exekutivy

III. legislativa vztahující se ke kultuře (a  případně divadlu)

IV. financování a rozpočty

V. provozovatelé divadel a typy právních subjektivit 

B e l g i e

I. Belgie je federální stát dvou zemí s kulturní autonomií tří jazykových komunit (valonskou, vlámskou a německou). Každá federální země (Vlámsko a Valonsko) má svou vlastní kulturní legislativu 

II. Ministerstvo francouzské komunity (Generální ředitelství kultury)
Ministr kultury uzavírá s divadly tři druhy kontraktů
Ministerstvo vlámského společenství (Generální ředitelství kulturní správy)
Divadelní rada se čtyřmi podvýbory dle kategorií divadel

III. Základní podmínky pro provoz divadel stanovil už v roce 1945 Královský statutární řád 
Federální zákon z roku 1973 zvaný jako Kulturní pakt legitimoval kulturní autonomii
Vlámský Divadelní dekret (1993) kodifikuje divadelní systém dle kategorií
Zákon o kulturní dohodě stanoví pravidla pro Divadelní radu  
Ve Valonsku  se podpora divadel realizuje na základě Královského dekretu (1981) 
Belgie nemá zvláštní legislativu pro sponzorování kultury, daňové zvýhodnění či zvláštní daňové taxy

IV. Rozpočet pro kulturu tvořil přes 4 % zemských rozpočtů

V. Vlámsko: Čtyři kategorie divadel (repertoárová, distribuční, komorní a experimentální)
Valonsko: zvláštní statut má divadlo pro mládež
Většina divadel působí jako soukromé společnosti se statutem neziskové organizace

D á n s k o

I. Kulturní politika v Dánsku vychází ze čtyř základních principů: svobody slova, názoru a vyjádření, kulturní demokracie, podpory kvality a decentralizace (subsidiarity)

II. Ministerstvo kultury
Divadelní rada

III. Divadelní zákon (1963)
Dánsko nemá zvláštní daňovou legislativu pro kulturu

IV. Výdaje na kulturu tvoří 1,8 % všech veřejných rozpočtů
Nemá zvláštní daně ani specifické podmínky pro donátorství či sponzorství
Kulturní fond (1961), základní zdroj příjmu z loterie
Stát nesl 70% veřejné podpory divadel

V. Provozování divadla nemá stanovené žádné formální podmínky
Od roku 1990 fungují divadla jako nezávislé instituce a spravuje je správní rada
Ve velkých městech bývá jen jedna divadelní instituce s právní subjektivitou, v níž všechny divadelní subjekty kooperují

N ě m e c k o

I. Německo je federální stát a kultura je v kompetenci 16 spolkových zemí
Principy: tolerance, svoboda tvorby, otevřenost inovacím, podpora všech druhů kulturních aktivit včetně samosprávných institucí a asociací – kultura pro každého, kultura jako způsob života
Spolkový stát vedle kulturní výměny přispívá i k rozvoji kulturní infrastruktury

II. Státní (spolkový) ministr pro kulturu a média
16 spolkových zemí má většinou Ministerstva pro kulturní záležitosti, někde je kultura i součástí Ministerstva pro vědu apod.
Stálá konference ministrů kultury spolkových zemí

III. Ústava Spolkové republiky (5. článek)
Od roku 1949 je status divadel pokládán za veřejnou kulturní službu
Města a spolkové země jsou držiteli licencí
Kulturní instituce a umělecké ústavy (divadla) mají daňové zvýhodnění, stejně jako umělecké výkony či donátor kultury a umění
Divadelní arbitrážní soud

IV. Výdaje na kulturu v Německu tvoří 1% všech veřejných rozpočtů
Výdaje na divadla:1 miliarda ECU spolkové země, 0,8 miliardy města, 0,1 spolková vláda

V. Městské vícesouborové divadlo je základním a většinovým typem německé divadelní kultury
Část divadel spravují spolkové země a menší část země spolu s městy
Veřejná divadla jsou spravována na způsob našich rozpočtových organizací
Vedle veřejných divadel působí i soukromý sektor a nezávislé skupiny  
Privátní divadla mají většinou charakter společností s ručením omezeným

Š p a n ě l s k o

I. Vícejazyčná a multikulturní společnost se svobodou slova, myšlení a tvorby
Kulturní politika má priority v investicích do kulturního dědictví, kulturní infrastruktury, konsolidace kulturního průmyslu
Prioritou je i masivní podpora španělského jazyka jako součásti světové kultury

II. Ministerstvo vzdělání, kultury a sportu 
Národní institut pro divadlo a hudbu (centrální administrativa)

III. Ústava (1978) garantuje kulturní neutralitu státu
Zákon o podpoře sponzorství
Daňové zvýhodnění neziskových organizací (NGO)
Zvýhodnění donátorství do veřejného sektoru
Autonomní oblasti (zvláště Katalánsko)  provádějí vlastní divadelní politiku a investují do divadla až trojnásobek státního příspěvku (9% svých rozpočtů na kulturu)

IV. Výdaje na kulturu tvoří 0,2 %HDP (hrubého domácího produktu) a 0,9 % veřejných rozpočtů  (stát 20%, 26% města a 54% provincie)

V. Vedle 6 státních divadel jsou divadelní soubory organizovány jako družstva, jako společnosti s ručením omezeným a jako neziskové organizace
Stagiony fungují i jako produkční centra

Ř e c k o

I. Kulturní politika Řecka je založena na respektu a ochraně kulturního dědictví. Podpora živého umění je chápána jako rozvoj a uchovávání kulturní tradice.

II. Ministerstvo kultury

III. Od roku 1981 nová kulturní legislativa
Ministerstvo kultury uzavřelo smlouvy se samosprávami o podpoře regionálních divadel (50% hradí stát, 50% místní samospráva)

IV. Pro podporu kultury je vytvářen zvláštní rozpočet, jehož jedním z významných zdrojů jsou příjmy z Národní loterie.
Kulturní infrastruktura je dotována i ze státních investičních programů
Od roku 1983 stát podporuje i neziskové divadelní společnosti

V. Od roku  1994 má Národní divadlo „polostátní formu právní subjektivity“
Regionální divadla provozují samosprávy
NGO mají nárok na státní podporu
V omezené míře působí i soukromý sektor

F r a n c i e

I. Prioritami státní kulturní politiky je uchování a využití kulturního dědictví, podpora kreativity, tvůrčího i interpretačního umění i umělců, rozvoj vysokého uměleckého školství
Klíčovým pojmem se stala decentralizace

II. Ministerstvo kultury a komunikací
V departmentech kulturní správy jako dekoncentráty ministerstva kultury 

III. Zákon z roku 1945 ustavil při ministerstvu kultury Ředitelství divadel a představení
Ústava Francie garantuje každému občanovi přístup ke vzdělání a kultuře
Ve Francii existuje zvláštní smluvní režim pro umělecké výkony
Existuje i daňové zvýhodnění fyzických a právnických osob v případě donátorství, sponzorství i nadací

IV. Na kulturu je vynakládáno 1% státního rozpočtu
Distribuci rozpočtových prostředků pro divadelní kulturu vykonává i Ministerstvo místního rozvoje
Stát podporuje divadla (včetně soukromých) i zvýhodněným daňovým režimem  
Soukromému sektoru jsou určeny čtyři typy grantů a stát podporuje na 150 soukromých společností 

V. Sedm státních divadel (všechna založena na základě veřejného zájmu a provozována na principu veřejné služby) má statut společnosti s ručením omezeným
Národní dramatická centra (včetně sítě „národních“ divadel) mají 3letý kontrakt se státem, zároveň mají však i finanční podporu regionálních a městských samospráv
Regionální dramatická centra (podporují malé divadelní skupiny), stát se podílí na jejich financování z 50% 

I r s k o

I. Základním přístupem je uchování i prezentace kulturního dědictví i kultury v obecném slova smyslu. Patří sem podpora  uměleckých a kulturních institucí, médií i filmu, budov i přírodního dědictví, irského jazyka i Gaeltachtu (minorita původního jazyka)

II. Ministerstvo pro umění, kulturu a gaeltacht
Rada pro umění

III. Od roku 1951 Zákon o Radě pro umění
V roce 1973 Zákon o umění (definuje umělecké dílo i postavení umělce)

IV. Města investují do budov a kulturní infrastruktury
Na činnosti a provozu divadel se podílejí jen ze 2 %, 98 % poskytuje stát
Výnosy z loterie umožňují navýšit výdaje na kulturu až o 15%

V.. Stát provozuje jen národní instituce jako je Abbey Theatre

I t á l i e

I. V roce 1996 došlo k modifikaci kulturní politiky v Itálii, která znamenala redefinici a rozšíření „kulturního portfolia“ ve veřejném životě s podporou vlády. Znamenala také reformu struktur vládního a kulturního managamentu a zvýšení vládní podpory kultuře a umění. I dotační politika dalších ministerstev začala klást (např. školství, zahraničí atd.) větší aspekt na realizaci kulturní politiky
Umění souvisí s „kvalitou života“ a ta je odpovědností státu, odtud legitimita veřejných výdajů na kulturu

II. Ministerstvo kulturního dědictví a kulturních aktivit
Výbor pro umění (s 5 divizemi)
Města ustavují umělecké a kulturní rady (kraje v nich mají přímé zastoupení)

III. Zákon z roku 1967 definuje divadelní síť dle kategorií 
Státní podpora je každoročně regulována tzv. Ministerským oběžníkem

IV. Kooperativní systém financování
Na kulturu bylo vynakládáno 0,4% státního rozpočtu, což tvoří 63% celkových nákladů, zbývajících 10% financují regiony, 2% provincie a 25% města
Až úplné osvobození od daní je dostupné pro fyzické osoby, investující do kulturního dědictví či do podpory veřejných institucí
Zvýhodněn v tomto smyslu je soukromý i neziskový sektor
Divadla s veřejnou podporou mají daňové úlevy, současně ale i povinnost reinvestovat zisk 

V. Dvě národní divadla
14 stálých (rezidentních) veřejných divadel (kategorie A) – základní právní formou těchto divadel je družstvo
11 stálých privátních (některá se statusem „rezidentní“) divadel – většinou působí jako společnosti s ručením omezeným
24 městských divadel stagionového typu

H o l a n d s k o

I. Podpora kulturní i historické tradice i všech forem uměleckého vyjádření je založena na principech diverzifikace (územní, ideologické i umělecké) a kvality 
Kultura a umění jsou věcí morálky a ne trhu

II. Ministerstvo školství, kultury a vědy
Rada pro kulturu

III. Od roku 1946 dohoda ministerstva kultury s městy o společném financování divadel (původně 50% stát a 50% města)
Umělecký plán (2000) jako dohoda mezi vládou, regiony a městy

IV. Na kulturu je uvolňováno ročně 1% všech veřejných rozpočtů
Ministerstvo financí zohledňuje kulturní průmysl hlavně prostřednictvím zvýhodněné DPH
V současné době jsou už regionální divadla financována ze 60% provinčními rozpočty, stát svou subvencí vyjadřuje „veřejný zájem“, města s provinciemi hradí investice (budovy) a mzdy

V. V Holandsku existují atypické produkční divadelní sítě, početné alternativní a nezávislé skupiny
Divadelní soubory a skupiny pracují většinou na základě čtyřletých smluv
Dotovaná divadla jsou dělena a financována dle kategorií

L u c e m b u r s k o

I. Prioritou se stává vyjádření vlastní identity, zvyšuje se podpora lucemburských tvůrců včetně protekce domácích umělců.
Prosazuje se zásada kooperace vládního, veřejného a soukromého sektoru

II. Ministerstvo kultury, vysokého školství a výzkumu

III. Nová kulturní legislativa je adaptována na přímou podporu umělecké kreativity včetně investic do veřejné infrastruktury pro umělecké aktivity

IV. Na podporu kultury jde 1,7% státního rozpočtu

R a k o u s k o

I. Zásadou je uspokojování základních kulturních potřeb občanů s garancí svobody umění a uměleckého vyjádření
Uplatňují se sociálně i politicky objektivní kritéria
Realizace veřejné podpory a její administrace je objektivizována snahou o decentralizaci kulturních aktivit s možností participace a kooperace veřejného a soukromého sektoru
Divadelní systém odpovídá federálnímu uspořádání do 9 spolkových zemí

II. Úřad spolkové kancléře (státní sekretář) a další čtyři ministerstva s odpovědností za kulturu
Úřady v jednotlivých spolkových zemích

III. Ústava dělí kompetence mezi státem a spolkovými zeměmi
Služební instrukce (1976) určuje způsob financování divadel z veřejných zdrojů
Zákon o podpoře umění (1988)
Herecký zákon (1992)
Většina spolkových zemí má vlastní zákony o podpoře umění a kultury

IV. 1,3 % z veřejných rozpočtů (tj. 0,7% HDP) jde na kulturu (59% hradí stát, 25% spolkové země a 16% Vídeň)
Vídeň a spolkové země mají smlouvy o financování divadel, na nichž se podílí stát, země a města
V Rakousku je široké spektrum daňových výhod pro kulturu a umění, podpory z veřejných rozpočtů jsou od daní zcela osvobozeny 

V. Rakousko patří k největším vlastníkům divadel na světě, státní scény jsou organizovány ve Federální divadelní asociaci s holdingovou strukturou
Město Vídeň založilo  holding Spojená vídeňská divadla 
Dále existuje Vídeňská soukromá divadelní společnost zcela na privátním základě (z 1/3 podporovaná státem a ze 2/3 městem) 
Vedle státních a městských divadel existují i neziskové a soukromé společnosti

P o r t u g a l s k o

I. Premisou tamní kulturní politiky je, že tvorba a kultura patří k základním lidským právům a k základním kvalitám lidského života. To určuje i zásadní principy: demokratizaci (kultura pro občany), decentralizaci (jako transfer moci, vlivu a rozhodování od vlády k regionům a místním samosprávám a pokud  je to možné i k soukromému sektoru). Podporuje se prioritně mezinárodní spolupráce (včetně její promotion) a participace na evropských sítí (produkčních, informačních i kulturních služeb).
Kulturní politika je založena na rovnováze estetických nároků a sociální potřebnosti

II. Ministerstvo kultury
Konzultační výbor pro divadelní aktivity
Divadelní kongres

III. Zákon o sponzorství reguluje právnické a fyzické osoby, které podporují kulturní aktivity

IV. Na kulturu (bez církví) je z centrální úrovně vynakládáno 0,6 % státního rozpočtu, což tvoří 0,2 HDP, 10% z kulturního rozpočtu čerpají divadla
Významným zdrojem je Gulbenkianova nadace, která např. financuje volné studentské vstupenky do divadel

V. Pět typů divadel s pravidelnou či příležitostnou podporou státu:
státní divadla
městská divadla
subvencované soubory (na základě 2leté smlouvy)
komerční divadlo (včetně bulváru a revue)
a jiné (alternativní skupiny)

F i n s k o

I. Kulturní politika je v zemi tradičně spjata s výchovou, proto i model podpory má především sociálně kulturní akcenty (síť knihoven, umělecko-vzdělávací centra, podpora literatury i výchovy k četbě)

II. Ministerstvo školství
Ústřední umělecká rada – model správy arm´s lenght, expertní rozhodování s vysokým stupněm kooperace s profesními a odborovými organizacemi, se člení na 9 rad (podle druhů umění) 
11 provinčních rad

III. Od roku 1967 je státní kulturní politika založena  zvláštním zákonem
Divadla se dotýká i Zákon o městských kulturních aktivitách (1980)

IV. Na kulturu je vynakládáno 0,9% státního rozpočtu, významným zdrojem této položky jsou výnosy z loterie a sázkových her
 
V. Národní divadlo je akciová společnost s ručením omezeným
Naprostá většina divadel je zřizována městy
Komerční sektor je minimalizován

Š v é d s k o

I. Cílem kulturní politiky je svoboda tvorby, přístup všech ke kulturnímu životu, uchování a využívání kulturního dědictví, podpora výchovy ke kultuře a mezikulturní výměny
Kulturní politika pomáhá utvářet sociální prostředí při principu „rovných příležitostí“ – právě tento princip se stal evropským kulturním standardem posledních let!

II. Ministerstvo kultury
Státní rada pro kulturní záležitosti

III. Zákon o správě a financování umění (1974)
Pro NGO (neziskový sektor) je stanovena nejnižší úroveň DPH (6%), některé kulturní aktivity  jsou od této daně osvobozeny úplně

IV. Výdaje státního rozpočtu na kulturu tvoří 1,3% , výdaje municipálních rozpočtů 3%
3 národní divadla vlastní a platí stát (60 mil. ECU)
20 územních obvodů má své regionální divadlo (stát přispívá částkou ve výši 35 mil. ECU)
50 nezávislých skupin dostává od státu dotaci ve výši 3,5 mil. ECU
Soukromý divadelní sektor má ceny vstupenek v průměru 3x vyšší
Státní subvence stálé a časově omezené

V. Národní divadla jsou provozovaná státem, městská městy a regionální územními celky
Nezávislé fungují jako NGO
Komerční používají různou právní subjektivitu

V e l k á   B r i t á n i e 

I. Anglie, Skotsko, Wales i Severní Irsko mají své národní kulturní politiky
Prioritou  také bývá realizace standardů v kulturní a umělecké výchově, podpora nových pracovních příležitostí, kulturního průmyslu atd.
Dokumenty: 	Divadlo pro všechny 1985
		Kreativní budoucnost 1992
		Divadelní politika divadelního systému anglického umění 1996

II. Ministerstvo kultury, médií a sportu
Ministerstvo pro kulturní dědictví
Veřejnou podporu kulturním a uměleckým institucím realizuje vláda prostřednictvím Rad (Artś Council a British Council), které stanoví priority a alokují veřejné i loterijní prostředky. 
Rady mají i Wales a Skotsko
Regionální rady pro umění

III. Královským dekretem je v roce 1948 ustavena Rada pro umění

IV. Nové podstatné zdroje přinesla Národní loterie založená v roce 1994 (5,6% výnosu je určeno pro umění)
Sponzorská síť pro podporu umění (BSIS) dokáže opatřit až 50% rozpočtových výdajů

V. Komerční divadelní průmysl je nezávislý na veřejných rozpočtech
Dotovaný sektor má charakter neziskových organizací
Divadla působí jako společnosti s ručením omezeným, s výhodami NGO, řízeny jsou správními radami, jejichž ustavováni probíhá nejrůznějšími způsoby
Divadelní budovy jsou provozovány na (od souborů nezávislé) komerční bázi, takže se v nich může i podnikat
Existuje i alternativní scéna,  tzv. fringe groups

Zpracoval Bohumil Nekolný (březen  2003)
Literatura: Structures, Politics and Developments in the Countries of Western Europe
	    Edited by H.van Maanen and S.E. Wilmer (Amsterdam 1998)

	    Cultural Policies in the EU Member States (Luxembourg EP2002)
	    Authors A. Rosenauer and P. Winther (www.europarl.eu.int/studies)
	    
                  Divadelní systémy v zemích Evropské unie
	    Bohumil Nekolný (Svět a divadlo, 3/2002)	

Srovnání s Českou republikou

I.	Zásady kulturní politiky zemí EU je možné porovnat s Kulturní politikou v České republice (MK ČR, 2001)

II.	11 států má autonomní ministerstva kultury (či ministerstva, kde kultura hraje dominantní roli)
2 státy mají ministerstva  školství a kultury
2 státy mají kulturu spravovanou jinými resorty

III.	10 zemí má zákony o kultuře či umění
5 zemí má specifické divadelní zákony
10 zemí má zvláštní  daňové zákony, zvýhodňující kulturu jako veřejnou službu

IV.	11 států má prokazatelně výdaje na kulturu ze státního rozpočtu dosahující 1% a více
u zbývajících států se obtížně oddělují státní výdaje od veřejných rozpočtů či většinu výdajů mají ve federálních státech spolkové země
V 5 státech jsou významným zdrojem kulturních rozpočtů výnosy z loterií a ve 2 státech fondy a nadace

V.	Ve většině zemí (mimo Rakouska) stát provozuje jen „národní“ či „státní“ divadelní instituce, v jedné třetině zemí stát nemá žádnou zřizovatelskou funkci
V naprosté většině zemí divadlo provozují i města a v menší míře kraje (provincie, departmenty, regiony)
Divadelní soubory  a divadla působí jednoznačně jako soukromé společnosti (i když třeba v držení města) se statutem NGO, který zpravidla odděluje veřejnou sféru od komerčního sektoru	

Závěr: 

I.	Česká republika má srovnatelné zásady kulturní politiky, i když jen na základě usnesení vlády.
II.	 Máme standardní řešení exekutivy autonomním ministerstvem kultury. V devíti státech působí na úrovni centra kulturní (umělecké, divadelní) rady často nejen jako odborný konzultační orgán, ale i jako orgán odpovědný za alokaci prostředků. Tento institut neznáme.
III.	Nemáme legislativu pro kulturu ani speciální divadelní zákon. Daňové zvýhodnění     existuje jen v rámci obecných předpisů .
IV.	Výdaje státu na kulturu jsou pod standardem EU (0,6% SR proti obligatornímu 1%), výdaje na divadlo u nás v přepočtu  ECU na jednoho občana (3 ECU) jsou až o řád nižší. 
Neexistuje kooperativní financování
Neexistuje výrazný mimorozpočtový zdroj v podobě loterie, nadace, fondu 
V.	Obdobný typ právní subjektivity jako je příspěvková organizace pro provozování 
divadel existuje už jen v Řecku a ve Spolkové republice Německo. I tam je však pociťován a reflektován jako regresivní model.